(untitled) (City: History, Culture, Society, 2019)
Уява про просторову структуру Львова кінця ХІІІ ст. залишалася незмінною протягом останніх ста – ста п’ятдесяти років. Так само усталилося переконання, що князь Лев надав першому німецькому війту Бертольду Штехеру нерухомість у межах і поруч сучасного містечка Винники. Однак просторовий ретроспективний аналіз показує, що, ще до надання Львову магдебурзького права Казимиром ІІІ у 1356 р., існували, як мінімум, три об’єкти з рисами, що відповідали засадам просторовій локації міста на магдебурзькому праві: лан, млин та міське село. Перший з них – лан костелу Діви Марії (Сніжної) – тягнувся між Старостинською юридикою (колишнім подолом княжого періоду) і міським селом Замарстинів, а млин Штехера розташовувався поруч перших двох. Аналіз низки документів дозволяє стверджувати, що міське село Замарстинів було засноване в останній чверті ХІІІ ст. і мало статус маєтку війта Штехера і, очевидно, іншу назву. Деякі просторові елементи дають змогу допускати вірогідність забудови середмістя за княжої доби. Північна лінія оборонних мурів і паралельна до неї вулиця Вірменська не прилягають до західного і східного прясла під прямими кутами, утворюючи трапецієподібний план, хоча природні умови (рельєф і відсутність річок) дозволяли на цьому терені виміряти “місто в мурах” ідеального квадратного плану. Відхилення від просторових засад магдебурзького середмістя можна пояснити існуванням забудови на цьому місці перед його вимірюванням. На зміну конфігурації середмістя впливало і штучне русло Полтви. Якщо князь Лев дійсно проводив меліораційні роботи, то їхньою метою могло бути не тільки осушення, а й використання штучного русла для оборони міста. Безпосередня близькість нового русла до середмістя і Низького замку також підтверджує думку, що ці терени вже забудовувалися наприкінці XIII ст. На території середмістя були наявні княжа замкова каплиця святої Катерини та дві інші церкви, неподалік від яких мусили бути будинки міщан, що ще раз переконує, що міська забудова існувала у “місті в мурах” князя Лева. Отже, наявність цілісної системи просторових елементів, локованих відповідно до магдебурзького права, згадки про іригаційні роботи князя Лева та окремі планувальні особливості магдебурзького середмістя переконують, що в просторовому вимірі магдебурзьке право поширилося на Львів у княжу добу наприкінці ХІІІ ст.