(untitled) (City: History, Culture, Society, 2017)
Стаття присвячена колективним діям заводських робітників одного із центрів індустріального Донбасу – повітового міста Луганська – в трудових конфліктах під час Першої російської революції (1905–1907 рр.) та Першої світової війни (1914–1918 рр.). Розгляд здійснених страйків, спроб страйків і масових заворушень 1905–1907 і 1916 рр. дозволяє визначити такі риси колективних дій робітників: 1) непослідовна солідарність робітників під час страйків. Серед робітників поширювалося спільне розуміння пригнобленого становища і необхідності виборювати власні права, але солідарність робітників не призводила до спланованих спільних дій; 2) криза вертикальних відносин між адміністрацією підприємств і робітниками, яка відбулася під час страйків 1905 і 1916 рр. На Патронному заводі відносини субординації та патерналізму між управлінцями й робітниками зберігались під час страйку в лютому 1905 р., на відміну від заводу Гартмана, але не під час страйку в 1916 р. Після створення на заводі Гартмана професійного товариства у 1906 р. варто говорити про відхід від патерналізму між управлінцями та робітниками на цьому підприємстві; 3) вплив на робітників революційного руху. Революційні ідеї та активісти російських лівих сил впливали на настрої луганських робітників у 1905–1906 і 1916 рр. Під час Першої світової війни поширення антивоєнних ідей і листівок революційних партій передувало міському страйку 1916 р.; 4) здатність робітників до стихійної самоорганізації під час страйків і створення постійних організаційних форм на заводі Гартмана. На цьому підприємстві у 1906 р. були створені дві організації робітників – позичкова каса і професійне товариство.