(untitled) (City: History, Culture, Society, 2026)
Стаття аналізує архітектурну спадщину Третього Рейху на території Польщі як приклад дисонантної спадщини, сформованої під впливом травматичного досвіду ХХ століття. У центрі уваги — еволюція підходів до культурної спадщини: від культу пам’яток до концепції «обов’язку пам’яті», що визначає сучасні режими колективного згадування. Особливий акцент зроблено на польському контексті, у якому Голокост, зміни державних кордонів, етнічні чистки та тоталітарні ідеології спричинили глибокі конфлікти пам’яті та непам’яті. Архітектурна спадщина Третього Рейху в Польщі розглядається як «спадщина звірств», нерозривно пов’язана з нацистською політикою окупації, геноциду та урбаністичної трансформації. Водночас підкреслюється необхідність її наукового осмислення в межах історії мистецтва та студій спадщини, оскільки низка реалізованих проєктів стала інтегральною частиною сучасного ландшафту. Стаття також окреслює обмеження підходів, що зводяться до інвентаризації об’єктів, і обґрунтовує потребу інтерпретувати цю спадщину як соціально й політично чутливий феномен.