(untitled) (City: History, Culture, Society, 2020)
У матеріалі автор звертається до багатоаспектної проблеми пам’яті – не тільки як складової соціуму, а й особливостей її функціонування в міському просторі. Представлено існуючі в науці трактування пам’яті на фоні урбаністичних перетворень. Підкреслено складність та багатовимірність цього явища не тільки в звичному методологічному полі, а й в літературній практиці. Література виступає як засіб акумуляції пам’яті не дивлячись на зникнення чи знищення того чи іншого в міському просторі. Особливого значення отримує травматичний досвід. На прикладі ХХ століття відображено різні кейси існування спогадів про трагічне минуле. Київ, Львів, Вроцлав, Калінінград та ряд інших міст у часи Другої світової війни зазнали трансформації звичного для себе ландшафту. Це було пов’язано як і з реаліями того часу так і політикою стосовно певних груп населення, які зазнали утисків та знищення. Проаналізована практика роботи та взаємодії з тією чи іншою складовою минулого, заходи урядових інстанцій. Після трагічних періодів пам’ять в своєрідній манері була втрачена, кожне з вказаних міст регіону в той чи інший спосіб прийшло до повернення та актуалізації цього досвіду в сучасному світі. При цьому важливою в цьому процесі є літературна практика, яка «повертає» та «відкриває» пам’ять міського простору. Складна тематика потребує залучення значної кількості дисциплін аби сформувати об’єктивне бачення міського минулого.